Host Dopoledne pod Ještědem
Iluze lidí v léčbě závislosti, že „teď už to bude jen dobré“, je podle adiktoložky častá
Host Dopoledne pod Ještědem
![Adéla Paulík Lichková, terapeutka adiktologické poradny](/sites/default/files/styles/detail/public/rapi/2024-07/8fff8176de8b413d3edb6b0340cbd1e3.jpeg?h=844fa33a&itok=3ap0CR67)
Liberec
Alkohol, léky, drogy. Na začátku rychlý intenzivní prožitek, příjemný únik z reality nebo pomocník na utlumení stavů úzkosti. Podle posledních průzkumů přibývá počet nejen dospělých, ale i dětí závislých na tlumících lécích. Téma pro Adélu Lichkovou, terapeutku adiktologické poradny Advaita.
Iveta Kalátová
Přepis epizody
-
Zpěvačka Anna K. nám hezky načala další hodinou dopolední pod Ještědem. Za mikrofonem, který je u hosta, už sedí náš host. Je to terapeutka adiktologické poradny společnosti a dva. Adéla Lichková. Vítejte u nás. Dobrý den.
-
Dobrý den. Děkuji za pozvání. Také. Byla jste tady nedávno, ale to naše téma závislosti, ať už je na alkoholu, drogách anebo na lécích, je tak strašně široké, že jsme se právě říkali, že se zde ještě sejdeme, abychom probrali, jak to chodí v terapeutické komunitě a dva a v Nové Vsi u Liberce. Tak ale my začneme takovým hezkým poohlédnutím, protože vy jste měli v červnu u vás v Nové Vsi takovou hezkou slávu, dalo by se říci.
-
Ano, my jsme měli 15. června, tuším, že 27. výročí založení terapeutické komunity a dva Italy. A to je vlastně set setkání jednak lidí, kteří se tam v tu chvíli léčí, ale hlavně těch, kteří už tu léčbu mají za sebou. Takže ti, kteří už se vyléčili, kteří fungují, tak se přijdou tak jako trochu pochlubit, jak se jim venku daří. Zároveň třeba říct, že to někdy není úplně jednoduchý, že to není vždycky procházka růžovou zahradou. A to je pro ně takový jako místo. Já nevím, jestli vy jste chodila třeba se vrátit jako podívat se jednou za čas do školy. Ano? Ano, ano, ano. To je takový jako hezký tam přidat i alma mater. A tak jsem sem jako chodila a tak a tak. Takto to mají ty absolventi a pro ty klienty, kteří se tam v tu chvíli léčí, je to vlastně taky nějaká jako taková vzpruha, naděje, že i když je to teď těžký, tak pak to může být fajn.